1. Norwegian Air Shuttle ASA, filial Sweden ska till var och en av Tomas Lesniewski, Filip Lesniewski, Jan Lesniewski och Dorotea Lesniewska Lind betala 600 euro med avräkning om 3 000 kr på respektive kapitalbelopp, samt ränta på respektive belopp enligt 6 § räntelagen (1975:635) från den 8 februari 2016 till dess betalning sker. 2. Vardera parten ska stå sin rättegångskostnad.

Tomas Lesniewski, Filip Lesniewski, Jan Lesniewski och Dorotea Lesniewska Lind (Kärandena) har yrkat att Norwegian Air Shuttle ASA, filial Sverige (Norwegian) till var och en av dem ska betala 600 euro samt ränta enligt 4 och 6 §§ räntelagen från i första hand den 19 mars 2014 och i andra hand datum för delgivning av stämningsansökan, till dess full betalning sker.    Norwegian har bestritt betalningsskyldighet men medgett att, ex gratia, ersätta Kärandena med totalt 600 euro med avräkning för de 3 000 kr vardera som tidigare erlagts. Norwegian har bestritt ränteyrkandet.     Kärandena har bestritt att avräkning ska ske.     GRUND FÖR TALAN    Kärandena  Norwegian har sålt en flygresa till Kärandena från Bangkok, Thailand till Stockholm, Arlanda. Flighten med nr DY7206 skulle lyfta den 9 februari 2014. Flighten blev mer än tre timmar försenad. Norwegian är ett EG-lufttrafikföretag och flighten DY7206 omfattas av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 261/2004  (Förordningen). Då några extraordinära omständigheter ej har förelegat och Norwegian i vart fall ej har vidtagit alla rimliga åtgärder för att undvika förseningen så har Kärandena rätt till 600 euro vardera i kompensation enligt Artikel 7 c Förordningen.    Kravbrev från vardera käranden skickades till Norwegian den 13 februari 2014 med post. Kravet får anses mottaget den 17 februari 2014 och ränta ska därför utgå från den 19 mars 2014. Ränta ska i vart fall utgå från datum för delgivning av stämningsansökan. Norwegian  Norwegian har medgett att, ex gratia, betala 600 euro till var och en av Kärandena.  Från det beloppet ska dock avräknas 3 000 kr vardera som ostridigt har betalats ut år  2014. I första hand var betalningen år 2014 en delbetalning av förseningskompensationen enligt Förordningen och i andra hand ska betalningen avräknas. De kravbrev som Kärandena har avsänt uppfyller inte de krav som framgår av 4 § räntelagen. Det nämns ingenting om att underlåtenhet att betala skulle resultera i ränta.    UTVECKLING AV TALAN AVSEENDE AVRÄKNING    Kärandena  Parterna har aldrig kommit överens om vad utbetalningen om 16 462 kr till Filip  Lesniewskis konto år 2014 utgjorde. Norwegians inställning är, och har varit, att Kärandena inte har rätt till förseningsersättning enligt Förordningen eftersom förseningen orsakats av extraordinära omständigheter. Betalningen år 2014 kan därför inte ha utgjort en delbetalning av förseningskompensationen enligt Förordningen.  Betalningen specificerades i mejl som ”Goodwill compensation for the long delay:  SEK 3 000 per person, total amount SEK 12 000.”. Vad för typ av fördröjning eller försening som avses har inte specificerats.     Utbetalningen utgjorde en kompensation med benefikt syfte, av god vilja, helt frånkopplat rätten till förseningskompensationen enligt Förordningen. Utbetalningen verkställdes inte i samband med att krav från Kärandena framställdes, utan kom in på Filip Lesniewskis konto först den 20 maj 2014. För att en utbetalning ska utgöra en delbetalning eller en betalning som kan avräknas från passagernas krav på förseningsersättning krävs passagerarens skriftliga samtyckte, vilket Kärandena aldrig har lämnat. Bevisbördan åligger Norwegian avseende invändningen att utbetalningen år 2014 utgör kompensation för försening enligt Förordningen.   Norwegians inställning och tillvägagångssätt genom nekande till bolagets skyldighet att betala kompensation vid försening, samtidigt som ett lägre belopp än det passageraren har rätt till utbetalas, strider mot avsikten med Förordningen.  Förordningen syftar enligt dess inledande stycke till ”att sörja för ett långtgående skydd för passagerarna. Dessutom bör full hänsyn tas till de allmänna konsumentskyddskraven.”. Konsumentskyddet skulle urholkas om Norwegian, trots bolagets nekande till skyldigheten att betala kompensation vid förseningar till passagerare enligt Förordningen, tilläts betala viss kompensation som senare skulle anses utgöra en delbetalning, eller kunna avräknas förseningskompensationen enligt Förordningen, utan passagerarnas samtycke eller information om detta.    Artikel 12 i förordningen gäller ”ytterligare kompensation”, dvs. utöver kompensation enligt Förordningen, så som exempelvis enligt Montrealkonventionen. Artikel 12 är inte applicerbar i detta mål.     Norwegian    Norwegian har förklarat sig villigt att ersätta var och en av Kärandena med totalt   600 euro. Eftersom det är ostridigt att var och en av Kärandena redan år 2014 erhöll  3 000 kr ska det återstående beloppet motsvarande mellanskillnaden nu erläggas.  Eftersom 600 euro är det maximala beloppet avseende förseningsersättning enligt Förordningen kan Kärandena inte ha rätt till någon ytterligare ersättning. Norwegian valde att delvis tillmötesgå Kärandenas krav oavsett hur en domstol skulle se på frågan om betalningsskyldighet förelåg eller ej. Betalningen år 2014 åtföljdes av ett mejl med ordalydelsen ”Goodwill compensation for the long delay: SEK 3 000 per person, total amount SEK 12 000.”. Denna text innebär att det var mycket tydligt att betalningen avsåg kompensation för den långa försening som passagerarna hade drabbats av. Att ersättningen avsåg förseningsersättning blir än tydligare med beaktande av att mejlet skickades, och betalningen genomfördes, tidsmässigt i anslutning till att passagerarna hade framställt krav på förseningsersättning enligt Förordningen. Kärandena var väl medvetna om, eller borde i vart fall ha förstått, att ”long delay” syftade på förseningen av själva flygningen.     Förseningskompensation som betalas genom t.ex. resevouchers förutsätter samtycke från passageraren. Utbetalningen år 2014 skedde dock genom elektronisk banköverföring och Kärandena erhöll fritt tillgängliga medel i form av pengar i svensk valuta. Sådan betalning förutsätter inte något särskilt samtycke från passageraren.     Artikel 12 i Förordningen anger att avräkning av olika betalningar ska göras. Syftet med Förordningen är inte att passagerare ska erhålla ”dubbla” ersättningar. Härvid finns diverse rättspraxis från europeiska domstolar som bekräftar att avräkning ska göras.

Parterna har getts möjlighet att slutföra sin talan. Tingsrätten har därefter med stöd av  42 kap. 18 § första stycket punkten 5 rättegångsbalken avgjort målet på handlingarna.    Kärandena har inte åberopat någon bevisning.    Norwegian har åberopat kravbrev från Kärandena till styrkande av att detta skriftliga krav, som – vilket är ostridigt – framställdes innan Norwegian genomförde betalningen, uttryckligen hänvisade till krav avseende just förseningsersättning enligt Förordningen.

I målet är ostridigt att Kärandena blivit försenade vid resan från Bangkok till Stockholm och att Förordningen äger tillämplighet. Norwegian har medgett att, ex gratia, betala 600 euro till var och en av Kärandena med avräkning om 3 000 kr vardera, vilket belopp ostridigt har erlagts. Huvudfrågan i målet är huruvida Norwegian ska ha rätt att avräkna det tidigare erlagda beloppet.     Ska avräkning ske med 3 000 kr per kärande?  Av det kravbrev som Norwegian har åberopat framgår att Jan Lesniewski den   13 februari 2014 framställde krav på ersättning om 600 euro enligt Förordningen. Kärandena har vitsordat Norwegians uppgift om att Filip Lesniewski den 7 maj 2014 meddelade Norwegian de kontouppgifter som Kärandena ville att Norwegian skulle använda för utbetalningen. Kärandena har vidare uppgett att sammanlagt 16 462 kr överförts till Filip Lesniewskis konto den 20 maj 2014.     Av de i målet ingivna handlingarna, samt av Kärandena vitsordade omständigheter, framgår att Kärandena från februari 2014 till maj 2014 hade återkommande kontakt med Norwegian med anledning av den försening som Kärandena hade drabbats av. Mot denna bakgrund finner tingsrätten att Norwegian visat att betalningen tillsammans med åtföljande mejl avsåg just ersättning enligt Förordningen för den långa flygförsening som de krävde kompensation för. Norwegian utförde utbetalningen i nära anslutning till att Filip Lesniewski angett sitt kontonummer och enligt tingsrättens bedömning hade utbetalningen ett klart samband med det krav som Kärandena framställt. Betalningen om 3 000 kr till var och en av Kärandena ska därför ses som en delbetalning av den förseningskompensation om 600 euro som Norwegian medgett att ex gratia betala till var och en av Kärandena.     Betalningen har skett med ett betalningsmedel som inte kräver passagerens samtycke enligt Artikel 7.3 i Förordningen. Norwegian ska således förpliktas att betala 600 euro till var och en av Kärandena, med avräkning om 3 000 kr på respektive kapitalbelopp. Vad Kärandena har anfört om att delbetalning eller avräkning kräver samtycke samt syftet med Förordningen föranleder ingen annan bedömning.      Från vilken tidpunkt ska ränta utgå?  Kärandena har uppgett att kravbrev, likalydandes det som är åberopat av Norwegian, har avsänts från vardera kärande till Norwegian den 13 februari 2014 och att ränta enligt 4 och 6 §§ räntelagen yrkas från den 19 mars 2014 eftersom kravbreven får anses mottagna måndagen den 17 februari 2014.     Enligt 4 § första stycket räntelagen ska ränta betalas på förfallen fordran från den dag som infaller 30 dagar efter det att borgenären framställt krav på betalning av ett bestämt belopp med angivande av att underlåtenhet att betala medför skyldighet att betala ränta. Gäldenären är dock inte skyldig att betala ränta för tiden innan denna får kravet. Av fjärde stycket följer att ränta på förfallen fordran i vart fall ska betalas från dagen för delgivning av stämning i mål om utgivande av betalning. Ränta ska då beräknas enligt 6 § samma lag.    Det kravbrev som Kärandena har gett in är från Jan Lesniewski och riktar sig till  Norwegian angående krav på ”ersättning i enlighet med EU:s förordning 261/2004.”. Någon uppgift om när betalning ska ske eller att ränta ska utgå vid utebliven betalning finns inte i den handlingen. Inte heller i någon av de andra ingivna handlingarna framgår att någon av Kärandena i samband med att de framställt krav på ersättning samtidigt uppgett att de krävde ränta vid utebliven betalning. Ränta på beloppen  (600 euro minus 3 000 kr) ska därför utgå från dagen för delgivning av stämning, dvs. den 8 februari 2016.  Rättegångskostnad  Norwegian medgav i sitt svaromål att, ex gratia, ersätta var och en av Kärandena med totalt 600 euro. Den huvudsakliga frågan i målet har rört huruvida Norwegian har rätt att avräkna tidigare erlagt belopp om 3000 kr per kärande.    Mot bakgrund av utgången i målet anser tingsrätten att vardera parten bör stå sin rättegångskostnad.